Una...
ca să trec peste ziua asta cumplit de lunga.
Ce avem în meniu în seara asta, domnule?
- Felul dumneavoastră preferat. - Excelent.
- Masa obișnuită, d-le? - Mulțumesc.
- Ar vrea domnul să-și plătească consumația în avans? - Nu, pune-o la datorie.
Îmi pare rău să vă informez, d-le, limita a fost ajunsa și depășita de câteva săptămâni.
În cazul ăsta-
Aa, bani. Este de ajuns. Niciodată nu poți fi prea prevazator...
când ai de-a face cu persoane de genul dumneavoastră, nu?
Ar vrea domnul un aperitiv?
Nu, mulțumesc. Voi începe direct cu injecția întravenoasa...
- A drogurilor, vă rog. - Cum doriți d-le. Cum doriți.
Ar vrea domnul să chem un taxi?
Deschide ochii! Scoală-te
Nu simț boala încă, dar o să vină sigur.
Sunt într-o stare intermediara acum.
Prea bolnav să dorm, prea obosit să fiu treaz.
Dar boala e pe drum.
Transpirație, frisoane, greața, durere și neliniște.
Dorința, ca niciodată de puternică, va pune stăpânire pe mine.
E pe drum.
Before
O să te ajutăm, fiule.
O să stai aici pana te faci bine.
- Vom învinge împreună. - Poate-
- Poate ar fi bine să mă întorc la clinica. Nu.
Fără clinici. Fără metadona.
Mai mult rău ți-au făcut. Tu ai spus.
Ne-ai mințit, fiule. Propria-ți mama...
-și tata. - Ați putea să-mi aduceți niște pastile.
Nu! Te lași mai greu de alea decât de heroina.
- Nimic! - Vindecare curata de data asta.
Stai aici ca să te putem vedea.
Știu că-mi vreți binele știu, dar mai am nevoie de o doza.
Doar una, vă rog.
Mai am nevoie de o doza!
Tâmpiților!
De tot râsul, nu?
Dai afara porcăria aia din corp.
Pentru că dacă mă întorc și e încă acolo...
O scot în șuturi.
Bine?
God.
Întrebarea numărul unu:
Virusul imunodeficienței umane este un-
- Retrovirus. - Retrovirus e răspunsul corect!
A ajuns rău, d-na Renton.
Adică, nu spun că aș fi fără pata. Departe.
Dar vine o vreme când trebuie să întorci spatele tuturor porcăriilor...
și să spui nu.
- Doar să spui nu. - Oh, Doamne, e moarta!
Întrebarea numărul doi:
H. I. V. se leagă de care receptor pe limfocita gazda?
Care receptor?
- CD-4. - CD-4 e răspunsul corect!
Mai bun ca sexul, Rents.
Mai bun ca sexul.
Cea mai tare chestie.
Sunt adult. Îmi găsesc și singur.
Găsesc.
Tommy.
Nu.
Oprește-te. Dawn, oprește-te.
Vinovat sau nevinovat?
E fiul nostru.
Mark.
Trebuie să faci ceva.
Ow.
Mark. Mark, ai primit casa!
Casa! Casa!
La naiba, Mark.
Se pare, totuși, că sunt cel mai norocos tip din lume.
Mai mulți ani de dependenta exact în mijlocul uni epidemii...
înconjurat de morți vii.
Dar nu eu. Sunt negativ. E oficial.
Și odată ce durerea pleacă, atunci începe adevărata bătălie:
depresie, plictiseala.
Te simți așa de prost, ai vrea să te sinucizi.
Tommy!
Tommy, e Mark, omule.
În regulă, amice?
- Mai ieși pe-afară, Tommy? - Nu.
Te mai uiți la meciuri?
Nu.
Nah, nici eu nu prea.
Ți-ai facu testul?
Da.
Curat?
Da.
Asta-i bine.
Îmi pare rău, Tommy.
- Ai niște marfa la tine? - Nu mai iau, omule.
Atunci... niște bani...
Aștept o datorie.
Mulțumesc, Mark.
Nici o problemă.
Nici una. Nu pentru mine, oricum.
Totuși, ușor să faci filozofie...
când altul e ăla cu rahat în sânge.
- Ce vrei? - Ești curat?
- Da. - E adevărat?
Da, e, de fapt.
Calmează-te. Doar întrebam.
- Asta e hasis? - Nu.
- Mi-ar place și mie puțin. - Ei bine, nu e.
- Miroase. - Ești prea tânăra.
Prea tânăra pentru ce?
Nu intinerești, Mark.
Lumea se schimba. Muzică se schimba. Chiar și drogurile se schimba.
Nu poți sta toată ziua aici gândindu-te la heroina...
- Și Ziggy Pop. - E lggy Pop.
Mă rog. Vreau să zic, tipul e mort oricum.
Iggy Pop nu e mort. A avut concerte anul trecut. Tommy l-a văzut.
Ideea e că trebuie să găsești ceva nou.
Avea dreptate. Trebuia să găsesc ceva nou.
Era doar o singură chestie pe care puteam să o fac.
Lifestyle Letting Agency.
Da, e o casa extraordinar renovată în stil victorian.
Asezata ideal pe o strada liniștită lângă magazin și transport.
Aceasta are 2 dormitoare și bucătărie-loc de luat masa.
Mobilata complet, decorata superb.
Mult spațiu de depozitare.
Chiria e 320 lire pe săptămâna.
M-am instalat nu prea rău și liniștit.
Câteodată, sigur, mă gândeam la băieți, dar în fond nu le duceam lipsa deloc.
Până la urma asta era orașul,
in care orice tâmpit făcea bani din nimic, și chiar așa făceau mulți.
Va spun ce avem.
O casa extraordinar renovată în stil victorian.
Îmi plăcea cum suna:
profit, pierderi, cote...
preluari, închirieri, împrumuturi, subînchirieri...
subîmpărțiri, trișari, cacialmale, fragmentari, dislocari.
La cine sunt cheile din Telegraph Road?
Nu exista termenul "societate", și chiar dacă ar fi fost...
În mod sigur n-aș fi avut de-a face cu ea.
Pentru prima dată în viața mea de adult, eram aproape mulțumit.
Draga Mark, sunt bucuroasă că ți-ai găsit o slujbă și un loc să stai.
Cu scoala stau bine.
Nu sunt însărcinată, mulțumesc că ai întrebat.
Prietenul tău, Sick Boy,
m-a întrebat săptămâna trecută dacă vreau să lucrez pentru el...
dar i-am zis unde să se ducă.
L-am întâlnit pe Spud, care te saluta. Sau asta cred că a zis.
Nimeni nu l-a mai văzut pe Tommy de o grămada de timp.
Și, în sfârșit, Francis Begbie a apărut la televizor săptămâna asta...
pentru că e căutat de poliție în legătură cu...
un jaf armat într-un magazin de bijuterii din Corstorphine.
Ai grijă. A ta cu dragoste, Diane.
Francis Begbie.
Jaf armat? Cu o copie?
- Cum dracu poate să fie jaf armat cu o copie?
La naiba. Marfa. Uite.
Ar trebui să fie argint solid. E gunoi.
Toate perechile alea bagându-și speranțele în tâmpeniile astea.
- A ieșit rău, Franco. - Normal.
Ia zi, niște bani ai Sunt lefter rău.
Begbie s-a stabilit imediat.
Du-te și ia niște țigări.
Da, tipul e dus. Dar e adevărat.
E și tovarăș. Ce-aș putea face?
Hei, treci și pe la casa de pariuri și pune niște bani.
- Tu nu poți? - Nu glumesc.
Pe mine mă urmărește poliția de nici măcar pe strada nu pot să merg.
Du-te tu.
Uite.
Doncașter. 44.
Cinci lire. Bad Boy.
Și ia și niște bere.
Avea marja de 16 la 1.
Și cu ce-am câștigat, am ieșit să sărbătorim.
Diane avea dreptate. Lumea se schimba.
Muzică se schimba. Drogurile se schimba.
Femeile și bărbații se schimba.
O mie de ani de-acum, n-o să mai fie fete și băieți, doar labagii.
Mie-mi convine.
Păcat că nimeni nu i-a zis și lui Begbie.
La naiba!
Dacă mă întrebi pe mine, suntem heterosexuali din naștere nu pentru că vrem.
E doar o problemă de cine îți place.
Totul se reduce la cum arăți. Poți să te caci în ea de moralitate.
Dar încearcă să-i zici asta lui Begbie.
Uite, poponar nu sunt, și cu asta am terminat.
Oricum, ar fi putut fi minunat.
Ascultă-mă, drogat prost.
O gluma e o glumă. Mai aduci o data vorba de asta și te tăi.
Înțelegi?
De când l-am văzut ultima dată...
Sick Boy s-a reprofilat ca peste și plasator de droguri...
și făcea asta, amestecând plăcerea cu utilul...
făcându-și relații, după cum mă informa...
pentru marea afacere care într-o zi, urma să-l facă bogat.
Bune chpsuri.
Nu pot să cred ca ai făcut asta.
Am luat un preț bun. Rents, am nevoie de bani.
Era televizorul meu!
Christ, dacă știam ca o să fii așa de nervos...
nu mă oboseam.
Oricum era de închiriat.
Mănânci aia?
Ai pașaport?
De ce?
Am dat peste tipul ăsta.
Are un hotel, bordel.
O grămada de relații.
Mai scoate un ban în plus dand pașapoarte engleze străinilor.
Îți da un preț bun.
Și de ce-aș vrea să-mi vând pașaportul?
Era o idee.
Trebuia să scap de ei.
Sick Boy nu-și facuse afacerea, și nu era bogat.
În loc de asta, el și Begbie se învârteau prin apartament, căutând chestii de furat.
IM-am hotărât să le ofer unul din cele mai dorite apartamente din Londra.
- Bineînțeles, fără chirie.
Așa că, atunci când șefu a găsit 2 fraieri disperați care să îl vrea...
Sick Boy și Begbie au fost evacuati.
Da, spațiu de depozitare mult.
Îmbunătățit, 320 lire pe săptămâna.
Și asta a fost.
Dar, până atunci aveam alt motiv să ne întoarcem:
Tommy.
Tommy știa că are virusul, dar nu știa că are și boala.
Ce-a fost, pneumonie sau cancer?
Nu, toxoplasmoza.
E ca un atac.
Cum adică?
A vrut să o vadă pe Lizzy iar.
Ea nici măcar nu-l lasa lângă casa.
I-a luat un cadou. I-a adus un pisoi.
Lizzy i-a zis unde să și-l bage. Exact.
"Nu vreau pisica," a zis. "Cară-te."
Așa ca Tommy a rămas cu pisoiul.
- Îți imaginezi ce s-a întâmplat. - Pentru cei care ne-am strâns azi aici...
Thomas McKenzie a avut diferite roluri în viețile noastre.
- Thomas a fost un fiu, un frate și un prieten. - Nimeni nu i-a pasat de el...
și de mizeriile pe care le lasa peste tot.
Tommy zăcea terminat...
de droguri sau medicamente.
Nu știa că poate lua toxoplasmoza din rahații de pisica.
Un om iubitor cu o dorința de viața enormă.
- Un muzician bun- - Nici eu. Ce-i aia?
Nasol rău.
- E ca un abces pe creier. - Urat.
Ce s-a întâmplat?
Începe să aibă durerile astea de cap...
așa ca bagaîn el și mai mult drog, pentru durere.
Normal.
SI după asta are un atac. Un atac, pur și simplu.
Ajunge acasă de la spital și moare după trei săptămâni.
Era mort de o grămada de timp înainte ca vecinii...
sa se plângă de miros și să cheme poliția să spargă ușa.
Tommy zăcea cu fata într-o baltă de voma.
A plecat dintre noi dar avem multe lucruri după care să ne aducem aminte.
- Pisoiul n-avea nimic. - Ridicați-vă acum.
- Tommy. - Tommy.
Iă-i zis?
- Acuma. - Ce?
Tovarășul ăsta al lui Swanney.
- Îl știi pe tip. Mikey Forreșter? - Da.
Ei bine, a dat peste niște marfa.
- O grămada. - Cat?
În jur de 2 kile.
Așa mi-a zis.
S-a îmbătat într-un bar de lângă port săptămâna trecută...
și a întâlnit doi marinari ruși.
Ăștia aveau marfa. De vânzare.
Așa că se trezește a doua zi...
dându-și seama ce-a făcut, devine foarte nervos.
Vrea să scape de ea, nu?
- Și? - Și s-a întâlnit cu mine.
Și m-am oferit să o iau la un preț foarte rezonabil...
cu intenția s-o dau mai departe unuia pe care îl știu în Londra.
Tocmai ne-am întors de la înmormântarea lui Tommy...
și deja vorbim de afaceri cu droguri?
Aye.
Cât i-ai dat?
Patru mii. - N-ai patru mii.
- Ne mai trebuie 2,000. - Nasol.
Uite, Mark, toți tâmpiții știu ca strângi bani în Londra.
- Îmi pare rău băieți. N-am două mii.
Ba da, ai.
Ți-am văzut extrasele de cont.
- La naiba. - Două mii...
o suta și 33 de lire.
2 kile. Cât e asta, 10 ani?
Mikey Forreșter. Marinari ruși. Ce dracu v-a apucat?
Eh? Spud, tu ai fost deja la închisoare.
Care-i treaba? Vrei atât de tare să te întorci?
Vreau banii, Mark.
Dacă toată lumea tace nimeni nu merge la închisoare.
N-am spus nimănui ce îmi trecea prin cap...
sau ce s-ar putea întâmpla în Londra.
Erau o mulțime de posibilități despre care nu am vrut să vorbesc cu nimeni.
Idei păstrate pentru mine.
Nimeni nu mi-a spus totuși ca atunci când luam marfa...
cineva trebuia să o încerce.
Begbie n-avea încredere în Spud.
Sick Boy era prea prevazator.
Așa ca mi-am suflecat maneca, găurit vena...
și am făcut ce trebuia făcut.
E bună.
E al naibii de bună.
Da, al naibii de nuna.
Mi-am promis încă una înainte să ajungem la Londra.
Încă o doza. De dragul vremurilor.
Doar să-l enervez pe Begbie.
Asta era coșmarul lui.
Cea mai tâmpita treaba din toată viața lui.
Fiind însoțit cu cei mai inutili și mai dezechilibrați ratați din oraș.
Știu ce-i trecea prin cap.
Cel mai mic semn, și ne-ar fi lăsat imediat.
Într-un fel sau altul, era obligat.
Dacă era prins cu o punga de heroina...
și pe deasupra și cu povestea cu jaful armat, avea de la 15 la 20 de ani.
Begbie era tare, dar nu atât de tare încât să nu-i pese de 20 de ani în închisoare.
Asta era ultima doza.
Dar să fim înțelesi.
Sunt ultime doze și ultime doze.
Cum urma să fie asta?
- Ai adus cărțile? - Ce?
Cărțile. Ultima chestie pe care ți-am zis-o a fost să iei cărțile.
Nu le-am luat.
- Mă plictisesc fără cărți. - Scuze.
- Cam târziu. - De ce nu le-ai luat tu?
Pentru că ți-am zis să le iei tu de-aia tâmpitule!
Christ.
Ăștia sunt amicii tăi?
Ăștia sunt tipii de care ți-am zis. - Bine.
- E aici? - Da, e aici.
N-ați fost urmăriți, nu?
Nu. - Bine.
- All right. - Hi.
Imediat și-a dat seama cine suntem:
gainari mici cu o afacere mare întâmplătoare.
Mă scuzați domnilor.
Deci...
Cât vreți pentru asta?
20000.
Nu cred ca face mai mult de 15.
Era foarte liniștit. N-avea nevoie să negocieze.
Adică, ce naiba făceam cu ea dacă n-o lua el?
O vindeam pe strada? La naiba.
Atunci, 19.
Îmi pare rău. Nu pot să dau 19.
Atunci 16.
Bine.
"Atunci 16" rămâne.
Astea, domnilor, sunt pachete de câte 2000 lire.
Două.
Patru.
Am rămas la Ł16,000. Acum aveți șase.
Avea mul mai mult în geanta, dar, oricum era mai bine decât nimic.
Și încă două fac opt.
Mulțumesc, domnilor.
Aș vrea să spun, a fost o plăcere să fac afaceri cu voi.
Normal.
Și pe moment, m-am simțit grozav.
Facusem treaba asta împreună, ca prieteni. Ca și cum a însemnat ceva.
- Un moment ca asta te poate atinge adânc.
Dar nu tine lung. Nu ca Ł16,000.
Și tu, Spud? Vreo investiție majora la orizont?
- O să-ți iei o insula cu soare? - Cu patru mii?
Un palmier, niște pietre și o baltă.
Nu știu. O să iau ceva pentru mama, cred.
Ia-ți o mașină.
După asta o tipa, o scoți afară, te porți frumos.
După asta i-o tragi pana nu mai poate.
Nu, omule! Dragoste adevărată. Dragoste adevărată.
Oricum, n-aș zice nu unei porții de sex...
-cu o prințese evreica! - Dobitoc pervers!
- Sau catolic! - Dacă îl dai pe femei...
ai putea la fel de bine să mi-l dai mie.
- Ia băutura. - Am luat o tura adineauri.
- Eu le-am luat pe ultimele. - E tura ta, Franco.
Bine, la fel?
Da. Mă duc să mă piș.
Când mă întorc banii să fie tot aici, bine?
Cum te-ai întors, am plecat.
Da da va prin eu.
Niciodată, ticălos moale.
Apropo, ne vedem când te întorci.
O să fim la jumătatea străzii cu banii.
- V-aș ucide. - Aye, cred că da, Franco.
Ai putea.
Pariu?
Ce?
Ei bine?
Serios?
Nu știu. Nu știu. Ce crezi?
Încă aici.
- Da. N-am putut să lăsăm un tovarăș balta, nu? - De ce nu? Eu așa aș face.
Unde-i Franco?
La dracu!
Scuze amice. Îți iau încă una.
Mi-ai stricat costumul, cretinule!
Uite îmi pare rău. N-am vrut.
Scuzele n-o să mă usuce, tâmpitule.
Calmează-te, Franco. Omul spune că-i pare rău.
Să-i para rău ca e un gras dobitoc.
Du-te dracu. Dacă nu suporți un ghiont, n-ar trebui să fii într-un bar amice. Cară-te.
Nu, Franco, nu fă asta omule.
- Bună treabă, Franco! - Taci.
M-ai tăiat omule! - Erai în drum.
Altcineva îmi sta în drum? Tu?
Tu?
Hei, Rent boy...
adu-mi niște țigări.
- Cred că mai bine ne-am cara Franco! - Trebuie să merg la spital!
Nu mergi la nici un spital, stai aici!
Tu adu-mi o țigară.
Și geanta.
Am încercat să-mi explic asta într-o mulțime de feluri.
Nu era cine știe ce, o tradare minora.
Sau am fost mai deștept decât ceilalți. Știi, tipul ăsta de lucruri.
Dar să fim sinceri. I-am uscat.
Așa-zisii mei "amici".
Dar Begbie- Nu-mi pasa de el.
Și Sick Boy. Și el ar fi făcut la fel dacă s-ar fi gândit primul.
Și Spud- Mi-a părut rău pentru Spud. N-a făcut rău nimănui.
Deschide. Deschide acum!
De ce am făcut-o?
Aș putea să dau un milion de răspunsuri, toate false.
Adevărul e că sunt o persoana rea.
Dar asta se va schimba. O să mă schimb.
Asta e ultimul din felul ăsta de lucruri.
Mă spal de murdarie, și merg mai departe.
Curat și alegând viața.
De-abia aștept deja.
Voi fi ca tine.
Slujba, familia, televizorul al naibii de mare...
mașina de spălat, mașina, casetofonul deschizătorul electric...
sănătate, coleșterol, asigurări dentare...
amortizări, garsoniera, îmbrăcăminte ușoară, bagaj...
apartamente cu trei camere, D. I.Y., show-uri la tv, mâncare de rahat, copii...
plimbări în parc, de la 9 la 5, bun la golf...
spaland mașina, alegerea puloverelor, Crăciun în familie...
pensie indexata, taxe, spaland covoare...
trăind, uitându-mă înainte, până când mor.